Pomoć - o povratku imovine
Mr_Dare
(IT)
04. јануар 2010. у 02.08
Dobar dan,
Nadam se da će te imati strpljena da procitate ovu pricu, i da nam date par saveta, pogotovu ako ste bili u ovakvoj situaciji!
Naime ja sam jedini naslednik pokretne i nepokretne imovine moje majke (srpkinje) nakon njene smrti u Beogradu 1999.
Ona je živela u svojoj kuci blizu Sibenika, od 1968. Tokom rata ranih 90-ih, njena kuca je bila van ratnih dejstava. Imala je sporadicne probleme od hrvatskih nacionalista, ali je docekala primirje bez ozbiljnih problema. To je iskoristila da nas poseti u Beogradu. Nazalost, odmah sledećeg dana nakon što je napustila kucu, kuca je minirana. Tako da ona nije mogla da se vrati u svoj jedini dom, i umrla je i sahranjena u Beogradu 1999.
Sudskom odlukom u Beogradu, ja sam postao naslednik celokupne zaostavstine moje majke. Odmah nakon primitka sudske odluke u Australiji 2001-e, pokrenuo sam postupak oko preuzimanja svoje imovine i zahtevao, od UNHCR i Hrvatske Vlade (Ministarstva za Javne Radove, Obnovu i Graditeljstvo), obnovu moje kuce i vracanje u posed iste.
Međutim problem je nastao kada je vladino ministarstvo prebacilo realizaciju te odluke na Ured državne Uprave u Zupaniji Sibensko-Kninskoj - verovatno sa namerom da ne bude rešeno - jer čitavih 7 godina, uprkos mnogim apelima, nisam dobio nikakav odgovor, a kamoli rešenje.
Pošto nismo znali za druge opcije, odlucili smo da nas slučaj predamo sudu u Strazburu u 2008-oj. Međutim, sud iz Strazbura je doneo odluku da nismo iskoristili sve pravne postupke?!
Kada smo poslali tuzbu Strazburu, DOBIJAMO (posle 7 i kusur godina) odgovor od Sibensko-Kninske zupanije da moj zahtev za obnovu nije bio potpun, da nedostaje dokaz o vlastistvu (koji sam već poslao) i moja overena izjava, kao i poziv za davanje osobne izjave za zapisnik. Odgovorio sam na to pismo i ponovo poslao dokaze, i pitao ih za druge opcije što se tiče davanja osobnih izjava (posto živim u Australiji, ne mogu da putujem 20,000km samo da bi dao izjavu).
I konacno, posle godinu dana, dobijamo odluku da je zahtev za obnovu odbijen posto ja nisam živeo na teritoriji Hrvatske u doba rata (mada moja majka jeste). To sto kuca nije bila u podrucju ratnih dejstava nije važno ...
Ne znamo šta da radimo sledeće ... koje su nam opcije?
Puno hvala!
Prelja
(Setac kroz snove)
04. јануар 2010. у 18.25
Potrazite dobrog advokata, ili kako oni kažu „odvjetnika”.
Ovako sami i na daljinu necete uraditi ništa.
To je sve sto vam mogu reci...
Ni sama nisam uspjela dobiti obnovu za vlastitu kucu,
iako odlazim tamo i moja je porodica zivjela u kuci do „Oluje”.
Tamo se ništa više ne postize bez dobrog advokata.
Želim vam da uspijete.
Mr_Dare
(IT)
05. јануар 2010. у 05.47
Hvala za brzi odgovor Preljo. I zao mi je zbog vasih nevolja takođe ... da nije ovoliko zalosno bilo bi smesno.
Da li znate ako ima nekih nevladinih organizacija koje se bave ovim problemom i koji mogu da daju neki savet?
Ako Bog da budemo resili ovaj problem, otvoricu websajt sa savetima i forumom o povratku imovine, da ne tumaramo ovako ...
Prelja
(Setac kroz snove)
05. јануар 2010. у 07.21
Te nevladine organizacije će vam isto slabo pomoći.
Znam da je u Beogradu ranije postojao Srpski demokratski forum
i da su oni u početku bili od velike pomoći ljudima oko izbavljanja
svojih dokumenata, takodjer onima koji su se vracali zivjeti u Hrvatsku.
Ne znam da li još uvijek funkcionise, ali mozete se pokusati raspitati. Sjediste im je bilo u blizini „Beogradjanke”, ali ne mogu se sjetiti naziva ulice. Ali sigurno na informacijama mozete saznati vise ili neko ko ovo procita može dati svjezije informacije.Oni su imali svoje pravnike na usluzi u davanju savjeta i pomoći.
Ali... vjerujete mi... bit će vam neophodan dobar advokat.
A, što se tiče smijesnih situacija... ja sam ih dozivjela toliko
da bih mogla napisati knjigu viceva... Ali, oni su to namjerno tako
izmijesali i napravili da bi nam iskomplikovali i pomisao da opet živimo tamo...
Vojo... tebi hvala... Navratim ja ponekad... Ali... nema vise ni ovdje onog druzenja... Zašto...? Ko bi znao... Svi se borimo, valjda, da ponovo pronadjemo i stvorimo sebi dom... Možda ćemo i uspjeti... ali, zavicaj nam niko i nikada neće nadoknaditi...