Вести
Спорт
Селебрити
Лајфстајл
Дискусије
Кувар
Огласи
Дискусије
:
Философија
+1 / -0
+1
Filozofija, stvarnost, znanje, istina, etika..
zg7666
09. март 2011. у 17.13
Ova tema je započeta sa namjerom da se objedini par rasprava koje sam vodio na vise mijesta na SC, a čini mi se da se svode na par osnovnih problema.
Nisam posebno strucan u ovoj oblasti i moje znanje je ograniceno te ne baratam sa svim informacijama i terminologijum, pa ću se truditi da pišem sto je moguće jasnije da bi rasprava bila razumljiva za svakoga. A usput tu nam je i cudo tehnologije i pregrst informacija, internet, te svako može da provjeri sve sto bude ovdje pisano. Pa da zapocnemo...
Prvo mislim da trebamo krenuti od oblasti koja se po meni bavi sustinom, filozofijom (zato diskusija i jeste ovdje).
Definicija postoji mnogo, šta je filozofija je i samo po sebi filozofsko pitanje itd., a ja bih ovako sazeo ideju filozofije:
U ljudskom umu postoji kapacitet za greške. Zbog toga trebamo nauku, ili skup logičkih predloga koji će nas rijesiti mogućnosti greške. (Nadam se da ovo ne treba dublje dokazivati i objašnjavati)
Primjer koji ću vjerovatno i kasnije koristiti bi bio, nauku nutricionizma imamo jer imamo kapacitet, mogućnost da jedemo loše, pogresno, te nam je potrebna precizna, tacna ideja šta je to ispravno u ishrani i u kojoj mjeri.
Znaci, jer posjedujemo kapacitet za devijaciju od savrsenog stanja(u filozofiji bi to bila vrlina ili znanj ili mudrost... inače nedostiznog), trebamo skup predloga (standard) kojima ćemo moći procijeniti svoje postupke i nadamo se iz toga razviti dobre navike. (kako nutricionisticke, tako i filozofske, odnosno eticke, sto nam je cilj u stvari)
Takođe treba naglasiti da rjesenja (gore pomenute navike) nisu svaki put ocigledne. Kao npr. jesti slatkise je sigurno ljepse od dzogiranja, ali ne i zdravije i sl. Nadam se da je i ovo poprilično jasno, kao i ono da zemlja nije ravna ploca.
Dalje postavlja se pitanj, greška u odnosu na šta?
U medicini bi to bilo od zdravlja i zivota, u ostalim naukama (npr. fizici, ako damo mišljenje da predmeti padaju odredjenim ubrzanjem, 9,81m/S, neko mora da ode i izmjeri ubrzanje itd.) podudarnost sa eksternom „opipljivom” (materijalnom) stvarnoscu. Znaci u nauci valjanost ideje ocjenjujemo testiranjem.
..Pitanje o stepenu u kom smo sposobni da znamo istinu, se svodi na validnost naših čula, odnosno da li je ono sto primamo culima istinito!?
Tu postaje zanimljiva ona Dekartova ideja da u ništa ne možemo biti sigurni osim u postojanje nas. Pa bi tako mogli biti i „mozak u tegli”, te da su nasa sva čula manipulisana od strane neke spoljasnje sile. Nekog demona. Za mladje, matriks fazon.
To svakako jeste zanimljivo razmišljanje, ali ne manje pogresno zbog toga. Takva ideja nema ono što se tehnicki naziva nulta hipoteza, sto sve naučne ideje moraju imati, nema znaci mogućnost opovrgavanja, dakle nema provjere. Pa prema tome mora biti i netacna. Drugim rijecima ideja koja objašnjava sve, ne objašnjava u stavri ništa.
Dalje neko od naših čula može da nam da informaciju koju ćemo pogresno protumaciti, jer zdrava čula (pricamo o normalnom stanju) uvijek daju ispravnu informaciju spoljasnjeg svijeta! Nasa interpretacija tih informacija samo može biti pogresna, npr.:
Ako stavimo granu u vodu, zbog prelamanja svijetlosti i povrsinskog napona tecnosti informacije koje dobijamo putem vida interpretiramo kao „stap je savijen”, ako stavimo ruku u vodu i opipamo stap vidjecemo da to nije istina.. Dakle nedoslednosti interpretacije informacija dobijenih jednim culom možemo provjeriti drugim culima. Isti primjer bi bio fatamorgana. Nećemo vjecito ići za njom, već ćemo jednom shvatiti da jezero u daljini ne postoji, da je pogresna interpretacija vizualnih podataka.
Mislim da je ovo bitna stvar, da se shvati da kada pricamo o prijemu informacija preko čula, i to je naravno ono sto naučnu metodu čini tako mocnim, mocnim naravno u smislu da nadvladjuje podatke čula (ali naravno upotrebljavajuci samo podatke čula) alternativnim putem da bi dokazala svoj koncept, postavljenu teoremu. Ne znam koliko je ovo jasno napisano, ali primjer će biti apsolutno jasan: Iako nam u svakodnevnom zivotu podatci čula govore da je zemlja ravna, nekontinuisanost sa apsolutno svim podatcima koje smo mogli zapaziti postavlja pitanje da li je zemlja zaista ravna? Kako smo saznali da je zemlja okrugla, prije satelita i slika - pa mjerenjem sjenki koje su napravila dva stap zabijenja u zemlju na razlicitim mjestima na zemaljskoj kugli, koja su u isto doba dana pravila razlicite sijenke.. ili kada su mornari zapazili na mirnom moru da brodovi koji zalaze za horizont nestaju postepeno, prvo trup pa jedra.. ili kada je posmatrano pomracenje mjeseca, mogao se vidjeti kruzni obris zemljine sijenke!... itd.
Znaci potrebuje verifikaciju i sistematsku organizaciju podataka čula da bi dobili nešto sto je istinito, ili vise istinito (vjerovatnije).
.
To bi bio samo uvod dalje ćemo nastaviti o stvarnosti, samo želim da provjerim da li se do sada slazemo sa idejama koje gore pomenuh. I tim da ne postoji uvijek dostizna savrsena istina (prvenstveno u etici), ne znači da ne postoji razlika između ispravnog i pogresnog.
Ne bih ni da udavim previse pricom, tema je jako opsirna, pa ćemo ići dio po dio.
Zakljucak ovog dijela bi bio, postoji neko idealno stanje i uopsteno u filozofiji bi idealno stanje bilo akcije svijeta u stvarnosti koje registrujemo culima i potvrdjujemo racionalnoscu i naučnim principom, zato je bitno da znamo kod kakvih odluka nam može pomoći i zašto je toliko važno da se mišljenja preispituju - da bismo saznali da li su istinita ili ne.
+1 / -0
+1
zg7666
11. март 2011. у 01.05
II DIO
Ovo bi bio drugi dio obecane price, rasprava o stvarnosti, odnosno metafizci.
Opet definicija ima mnogo, npr.: „Ova nauka se bavi onim što je najviše, samom suštinom stvari, nju ne interesuju pojedinačnosti, svojstva i osobenosti svekolikog čulnog sveta... Ova nauka istražuje prve i najviše principe prirode i saznanja.”..
Po meni su stvari ovdje ipak jednostavnije ili je moguće da sam ja samo „jednostavan”-prost :)
Ovo bi bile osnove oko pitanja metafizike, postoje tri pristupa pitanju prirode stvarnosti!
.
Prvi bi bio: recimo radikalni skepticizam (opet ima vise naziva), koji otprilike tvrdi da je stvarnost san. Iluzija. Da ništa ne postoji osim vaseg mozga i da je sve ostalo teatar iluzija. Sve van naše svijesti je nestvarno ili lažno predstavljeno od strane neke spoljasnje sile.
Drugi bi bio: neka vrsta spoja prvog i još nepomenutog treceg pristupa ili tumacenja -Platonski ili donekle religiozni pristup. U ovom pristupu opipljiva, materijalna stvarnost postoji i podaci koje dobijamo culima jesu u nekoj mjeri ispravni, ali ograniceno ispravni. Veoma ograniceni ne samo u smislu sadrzaja već i vrijednosti. Te je onda ta materijalna stvarnost od manje vrijednosti.
Dakle postoji i visi nivo stvarnosti koji nije moguće percipirati culima, opet sa mnogo oblika ili naziva, ali prema svakom od njih ta visa stvarnost je mocnija, cudesnija, vaznija, benignija, plemenitija, bolja, superiornija vrsta stvarnosti koja postoji u neempirijskom, neculnom prostoru i ljudi koji zagovaraju ovo ne nazivaju ga nelogicnim, već prostorom vise logike, univerzalnog duha, svetog duha.. I treba reći da je ovo najcesci i najdominantniji pogled u filozofiji.
I u istom tonu postoje i dva glavna „sistema razmišljanja” koja se protive ovom upravo navedenom. Jedna od njih je naucni metod, a drugi bi bio slobodno trziste (trgovanje bez apsolutno imalo upotrebe prisile-apsolutno slobodno trziste).
.
I treci pristup bi bio: ono što se generalno prihvata kao naucni metod - sto je: dokazi čula i fizicke, „opipljive” stvarnosti, jesu sve sto postoji. Nema viseg nivoa ideala, nema alternativnog univerzuma, gdje ideje imaju zivot, gdje svijest može da postoji bez materijalnog oblika.. i sve vrste ovakvih stvari.
Materija postoji, energija postoji i mjerljive su.
Znaci postoje tri mišljenja:
1.) Ništa ne postoji van nas.
2.) Stvari su realne ali manje bitne, postoji visi svijet prosvecenosti koji treba da se postigne.
3.) Ništa ne postoji osim materije i energije (recimo radikalni materijalizam)
Logicno postavlja se pitanje, u filozofiji, koji od ova tri pogleda jeste ispravna, ako niti jedan nije, koji novi bi bio ispravan?!
ODGOVORI:
1.) Argumenti protiv ove ideje su: Zanimljivo, postoje brojne premise koje moras prihvatiti da bi branio ovaj stav;
[Tako, na primer, ako vam kažem da sam sanjao nešto, recimo casu, sinoć, postoji li i jedan način objektivne potvrde istinitosti ove tvrdnje? Ja bih rekao nema. Ne postoji način da se tvrdnja potvrdi. Mozete mi vjerovati ili ne, na osnovu vaseg mišljenja o mom karaktera ili sl. imam li istoriju laganja (a u podrucju vaseg znanja o istoriji moje istinitosti konkretno kada se radi o mojim snovima, nemate niti jedan objektivan podatak, mogu da budem potpuno iskren u svemu ostalom, ali imam fetis da lažem o snovima, npr.:) - znaci u ovom primjeru ne postoji mogućnost istinite ili lazne tvrdnje. Na osnovu sporednih, provjerljivih podataka, kriterija (tipa moje licnosti) mozete pretpostaviti, ne sa apsolutnom sigurnoscu i racionalnoscu, ali dobrom dozom iste, pretpostaviti vjerovatnocu tacnosti tvrdnje – termini (vjerovatnocaa i td.) koji kasnije dolaze na razmatranje. (Npr. ako sam kod psihologa i pricam mu o snovima i placam za tretman, vjerovatnoca je da ne lažem..).] -- Znaci, ako ćete raspravljati sa nekim, trebate uzeti u obzir par stvari kao sustinski dio debate. Debata zahtjeva par aksioma, jer bez njih, kao što se vidi, sama debata ne bi imala smisla (da mi sada kažeš: ne nisi sanjao casu, ja kažem jesam, ti kažeš nisi.. i sve tako, kao Monti Pajtonovci:). Mislim da je ovo razumljivo i razumno.
Dakel, vezano za prvi stav (1.)), sve je iluzija - pitanje je, da li je sve iluzija za tebe(*) ili sve je iluzija za sve nas(**)?
U prvom slučaju, (*) iluzija za tebe samo, povlaci da je debatiranje sa ostalima suludo. Razgovaranje bi u potpunosti bilo neracionalno. (Kao slučaj sizofrenija, ..gledali ste svi Blistavi um - Beautiful mind, znate pred kraj filma kada mu dolaze ponuditi Nobelovu nagradu, on pita ucenicu koja izlazi iz ucionice, vidis li ga ti?? -Jer u suprotnom razgovor je suvisan.) - ovo je ocigledan logicki problem i vezan je na neki način sa dokazom čula. Ovo su neka osnovna pitanja. Kao kada bih ja sada vama rekao: POdaci vasih ociju, informacije koje njima primate nisu ispravni. Dakle koristim te iste vase oci da bih vam prenio informaciju da vase oci nisu ispravno čulo. Ili kao kada bih vam rekao hajde sada ću da te provozam mojim autom da ti dokazem da automobili ne postoje!
Dakle pretpostavljam suprotno od onoga sto zastupam (od naše akcije). Cesta, veoma česta, bazicna greška koja se ljudima potkrada.
Dakle ubjedjivati nekoga da svjedocanstvo (informacija) čula nije ispravna je kontradiktorna jer koristimo isto to svjedocanstvo čula da bismo dokazali da ono nije ispravno.
Drugi slučaj, (**), postoje sve ove silne svijesti za koje postoji iluzija. (Matriks fazon). I ovo odmah radja probleme, ako smo svi odvojene svijesti, (mozgovi u tegli), a sve oko nas je iluzija, onda ne postoji način konstantne, nekontradiktorne komunikacije između nas i tako je svaki razgovor besmislen, jer je sam po sebi iluzija. Znaci kratko i jasno objašnjenje.
+1 / -0
+1
zg7666
11. март 2011. у 01.05
2.) POstoi objektivna, realna stvarnost, ali manje bitna od one vise. Postoji visi svijet prosvecenosti koji treba da se postigne - Platonov visi prostor, navodim ovo cisto tehnicki, a ne da se razmecem znanjem (jer ono i nije strucno), već iz razloga sto je on bio prvi koji je dao ozbiljniju, po meni alogicnu, tezu o ovome. KOristio se metaforom pecine, pa kada smo u stvarnosti, podaci čula su kao kada bi sjedili u pecini u cijem centru je vatra, ispred koje su oblici zivotinja i stvari koje nas okruzuju u ovoj stvarnosti, sijenke na zidovima (izoblicene i nejasne) bi bile sve ono sto mi možemo da zapazimo u ovom culnom svijetu. Zato treba da prestanemo da buljimo u zidove, da se okrenemo i gledamo ka vatri, ka istinskim oblicima. I kada dosegnemo pravu spoznaju izacemo iz te pecine i otvorice nam se novi, predivni svijet...
Prilično fascinantno jer Platon je upotrebljavao metaforu čula da bi opovrgnuo čula, jer jedino sto je uvijek istinito za ovaj visi prostor, jeste da nije dostupan culima! Ako je dostupan culima, onda nije taj visi prostor. Taj visi prostor obuhvata kolektivne koncepte, bogove, djavole, (ja bih rekao i vilenjake) i koncepte stvari kao prave stvari-naprimer: imamo bananu. Kako znamo da je banana, banana. Ne postoji banananost u banani, nema esencija banane u samoj stvari-banan, kao neki materijalni oblik, pa da ga izmjerimoi. Znaci kao koncept u materijanom, stvarnom svijetu ne postoji, pa kako znamo da je to banana? Ona je samo ideja u našim mozgovima!
Pravo pitanje onda postaje kako zaista dobijamo ideju banane? I kako to treci metod, ovaj koji ja zastupam, objašnjava. Bio bi: vidis jednu, drugu, treću bananu, i probaš ju i omirisis i dobijes polako utisak šta je. Kada probaš plasticnu bananu vidis da nije banana, kada ju vidis na slici ili tv-u ne opkusavas rukom da ju dohvatis...
Znaci pitanje je kako dodjemo do ideje banane?
Pa empiricari ili naucnici će reci, vidimo bananu, bananu, bananu.., hranis se njom, vidis šta joj je uzrok (kako nastaje), saznaš njene osobine i dobijes ideju o njoj. Drugim rijecima, da ideja banane je izvedena iz svake pojedinacne instance banane koju sretnemo u zivotu, koju onda apstrahujemo da bi dobili nešto uopstenije.
To je jedan pristup i u tom pristupu sve sto definisemo kao bananu mora da ima te apstrahovane uopstene osobine svih postojecih banana. Znaci ne možemo da kažemo da banana ukljucuje i bananu sa mlaznim motorom. Banana koja leta unaokolo i sama ulece u usta bi bila nešto posve drugacije (i možda i prakticnije:)
Znaci to bi bio jedan od nacina kako dolazimo do ideje banane, postoje ogromne posledice ovakvog razmišljanja, znam da zvuci ezotericno i apstraktno u ovom trenutku ali posledice po etiku i td., su krajnje osjetne i realne.
.
E sada šta bih još samo htio da raspravim oko druge teze (2.) da imamo culnu, emprijsku realnost koja je manje vrijednosti od vise, vaznije stvarnosti, jeste isti primjer po ovoj teoriji: i islo bi nekako ovako, malo luckasto ali još uvijek respektabilan stav u filozofiji, pa zato me još malo pratite.., po Platonu, funkcionisalo bi nekako ovako, prije nego sto smo rođeni, lebdeci u etru savrsenih formi, savrsenih koncepta, savrsenih ideja, nalazi se savrsena magicna, nedjeljiva, nepogresiva banana.
Kada se rodimo, zaboravljamo na savrsenu bananu, ali zadržavamo emotivni ostatak, ili mig vezanosti sa zemljom savrsenosti i kada vidimo bananu, kažemo hmm da, „sjecam se”, jedva, ogromene savrsene ideje banane... bla bla i tako znamo da je banana.
I naravno da znam da objašnjeno ovako, na jednostavan način, prica iznad zvuci suludo, i potpuno mi je jasno da ljudi zastupanje takav stava ne zbog banana, već zbog stvari kao sto su bogovi, djavoli, države, vladi i sve u šta ćemo uci kasnije!
Važno je da se shvati pitanje da li dobijamo koncept banane iz pojedinacne banane ili razumijemo koncept banene i onda ga apliciramo kod stvarnog svijeta.
Prvo sto trebamo uraditi jeste da postavimo pitanje, kako znamo da je ova tvrdnja istinita ili ne? Jer ako smo odbacili luckastu ideju pod (1.) - pa znamo da banana postoji u stvarnom svijetu jer imamo pregrst informacija o njoj i postoje „opovrgljivi testovi” - jer ako uzmemo casu i kažemo ovo je banana, znamo da nije tako jer nije casa organskog materijala, nije narasla na drvetu, nije jestiva, ne može se oguliti,... dakle postoje opovrgljive izjave, tvrdnje kada se radi o konceptualnoj organizaciji stvari u stvarno svijet, jer da, stvari imaju osobine i ne možeš nasuti sok u bananu i piti. Znaci kada se radi o pravom, realnom svijetu, postoje istinite i opovrgljive tvrdnje. Naravno isto je istinito kada se radi o naučnim teorijama. Kada postavljamo naučnu teoriju, ona mora da ima istinitu ili opovrgljivu tezu(izjavu) jer mora da bude predvidivo do neke mjere, buduce ponasanje materije i energije. Jer onda kada sprovodimo eksperimente i svako drugi kada ih sprovodi, dobijete podatke i onda ih statisticki analiziramo/ju, i dobijemo potvrdne ili opovrgavajuce rezultate.
Znaci postoji istinitost jer postoji mogućnost opovrgavanja, neistinitosti, kao nulta hipoteza.. moglo je dakle biti opovrgnuto. (POkusavam jednu istu stvar da kažem stotinu puta, da bude kristalno jasno)
>>Dakle pitanje, ovog viseg prostora jeste, kako znamo?? (Ovo je u podrucju epistemiologije (studije, nauke istinitosti), ono sto bi sledeći put trebalo da obradimo...ako bude koga interesovalo)
Šta bi bio kriterijum po kome bi znali da tvrdnja (da visi prostor postoji) nije istinita?? (znaci tvrdnja ova banana postoji, je opovrgljiva, jer da imamo neki trik-hologram recimo, nadam se da znate šta bi bio hologram, kada bi ju pokusali uzeti u ruku, uvidjeli bi da ne postoji, da je to samo trik svijetla. Itd., u suprotnosti od primjera kada stvarno imamo bananu u rukama, prepoznavanja oblika, boje, onda ju uzmemo u ruke, ogulimo, pomirisemo, probamo,..ostavimo da stoji, ona pocne vremonom da trune, raspadas se itd.) Dakle postoje opovrgljive stvari kada pricamo o stvarnom svijetu (E=m*c[na kvadrat], sunce je centar suncevog sistema...)!
Ako neko ne može postaviti mjerilo po kome njegova teza nije opovrgljiva, on ne vodi diskusiju, ne postavlja tvrdnju, već govori „vjeruj mi jer ja tako kažem”.
I naravno odgovor na ovo nemamo, to i Platon sam kaže.
I odgovor se uvijek svodi na, ako te bas interesuje.. oni koji shvataju ne moraju da pitaju, a oni koji pitaju nikada neće shvatiti.. to je taj oblik kruznog „argumenta” gdje ako vjerujes već vjerujes i nema razloga da dokazujemo, a ako ne vjerujes nećeš moći ni shvatiti.. Prema tome to nije nikakav argument, već hrabra pretpostavka i iz toga se ništa ne može niti nauciti niti zakljuciti, već je samo zelja onoga ko iznosi isto da mu se potvrdi ono u šta on već bezrazlozno vjeruje. Tu se ne radi se o ubjedjivanju nekoga drugoga, niti potvrdjivanju istinitosti, nije stvar promjene mišljenja, primjene logike, racionalnosti ili dokaza, već samo potvrda već slijepog vjerovanja.
Znaci ako kazete da postoji nešto sto je kontra culinih podataka, racionalnosti, empirijcizma, nauke itd., onda je na vama teret i duznost da dokazete da takvo šta postoji i na vama je da postavite kriterijume po kojima je moguće opovrgnuti isto.
(znaci ako postavite matematicku teoriju po kojoj je 2+2=5,imate kriterijum po kome će biti opovrgnuta, 2+2=4 i onda smo OK)
I sada bi trebali pricati o znanju,(o epistemiologiji), gdje imamo racionalno, stvarno i opovrgljivo.. Jer je pitanje istinitosti i netacnosti jedino i bitno da li i kako stvarnost postoji i da li još šta postoji.
+1 / -0
+1
zg7666
18. март 2011. у 11.53
III DIO (a)
Znanje
(Epistemologija def.- „proucavanje znanja”; oblast filozofije koja istražuje mogućnosti, prirodu, korijene nastanka i krajnje domete ljudskog saznanja.
- istrazivanje porijekla, prirode i ogranicanja ljudskog znanja. Istorijski važna pitanja u epistemologiji su: Da li je znanje, bilo koje vrste, moguće? I ako jeste, koje vrste!? Da li je neko ljudsko znanje urođeno, tj. prisutno, u nekom smislu, već pri rođenju; Ili je zapravo svo bitno znanje prikupljeno kroz iskustvo?
Da li je znanje nasledno „mentalno stanje”; Da li je sigurnost u nešto, oblik znanja; I da li je primarni zadatak epistemologije da pruzi obrazlozenje/opravadanje za siroke kategorije „tvrdnji” znanja ili samo opisivanje koje vrste stvari su znane i kako je to znanje dobijeno?)
.
Ocigledno ova tema je povezana sa pricom koju smo imali oko metafzike. Naime da li je znanje u bilo kom obliku moguće, te smo imali znanje koje je pretpostavljeno i znanje koje je objektivno (Primjer snova - ako vam pricam o svoijm snovima to se može smatrati ljudskim znanjem ali je svkako neprovjerljivo i sigurno vas ne obavezuje ni u kom pogledu, ne morate se sa tim „znanjem” slagati.
Postoje i druge vrste znanja, koje, ako je empirizam u stvari ispravan, ako svijet postoji, nezavisno od naše svijesti i ako smo mi dvije svijesti koje pokusavaju da komuniciraju (mada je za sada sve jednosmijerno:) ..postoje odredjene vrste znanja koje bi bile u nekoj mjeri obavezujuce za sve! O tome ćemo raspravljati dalje.
Opet vezano za metafiziku, sve razlicite tvrdnje o prirodi stvarnosti (kao npr. da smo „mozgovi u tegli”) , logicno, radjaju razlicite epistemologije.
Uzevsi isti pristup, da ako već diskutujete sa nekim, ako postavljate koliko toliko koherentne argumente, odmah i pretpostavljate mnogo-oslanjate se na postojanje poprilično mnogo stvari (i ovo je istinito i za metafiziku i za epistemologiju i ono do čega ćemo kasnije doći, sistema etike koji će nadam se biti koherentan i razuman, logican..). Dakle ako ću već razgovarati sa nekim, pretpostavljam da razumije jezik, da postoji svijet,prostor, između nas u nekom objektivistickom pogledu, te se rijeci i slova koja kuckam ne pretvaraju nekim cudom u totalno suprotno znacenje. Isto tako da nemate strukturu jezika u svojim umovima koji obradjuje ovo sto vidite u totalno suprotno onome sto ja govorim (mada se po nekada i zapitam:).
Znaci svako ko raspravlja metafiziku u tako fundamentalnom obliku ili epistemologiju, ne može praviti tvrdnje suprotne procesu koji prolazi, proces argumentacije. Ne mozete postaviti epistemolosku tvrdnju da ljudi ne dijele(nemaju) jezik, jer da bi to tvrdili morate koristiti jezik.
Sledeća stvar bi bila: predlog koji se ponekad postavlja jeste da „ništa nije sigurno!”, u ništa ne mozete biti sigurni.
To bi bilo zanimljivo pitanje ako hocete da saznate granice ljudskog znanja.
Kada se radi o takvim tvrdnjama bitno je istaci paradoks koji se ovdje javlja. Ono sto vam ovim govore jeste da su sigurni da ništa nije sigurno!
Dakle javlja se jasan paradoks koji ne može biti rijesen. Takve tvrdnje ne dodaju ništa znanju, niti objašnjavaju, niti doprinose produktivnoj diskusiji.
Sada bi se nametnulo pitanje, zašto bi paradoksalne ili kontradiktorne tvrdnje bile nevazece? Npr., zašto pravougaoni krug, ili kvadratni krugne ne bi postojao? Znaci u principu da li je logika validna?!?
..
.
Tako dolazimo do fundamentalnog pitanja šta je zapravo istina??
Istina bi trebala biti nešto barem malo drugacije od mišljenja. Nije isto reći da je neka vrsta muzike dobra, AC/DC npr. To nije podjednako sa izjavom da 2+2 jeste 4! Dva plus dva jeste četiri teoretski, i docicemo zašto je ovo tako, i trebalo bi biti obavezujuce i za vas. A cinjenica da ja volim određeni bend nema nikakve veze sa vasim ukusom i time da li bi vi trebali ili ne bi trebali slusati i voljeti isti bend.
Ništa ne znaci ako imam mišljenje, ne znaci u smislu obavezivanja ili istinitosti - Znaci ako postavim logicki predlog, trebao bi biti u odredjenoj mjeri obavezujuci za vas za razliku prostog mog mišljenja, kao, „ja volim plavo”!
Prvo pitanje koje moramo postaviti jeste koja je razlika izmenju istine i mišljenja i zašto je logika u opste umjesana u podrucju istine!? Ne bi takve stvari mogao uzeti zdravo za gotovo jer postoje mnogi koji tvrde da postoje alternativni oblici pronalazenja istine pored logike.
Dakle, zašto je logika vezana za istinu, odakle logika dolazi??
Pa, po meni je jasno da je razlog taj sto je istina nešto sto nije samo definsano u nasem mozgu. Istina je kongruencija, podudaranje ili sličnost naših „mentalnih predloga” i spoljasnjeg svijeta.
Znaci, ako ću iznijeti tvrdnju da je ovo olovka (uzmite olovku u ruku:), onda je to nešto što se može potvrditi u spoljasnjem svijetu za razliku i na način na koji se izjava, sinoć sam sanjao casu, - ne može potvrditi, ne postoji način da se ovo, san, potvrdi u spoljasnjem svijetu, nema nulte hipoteze, ne postoji način da se opovrgne, te time nema nikakvu istinitost (ocjena istinitosti) ili neistinitost. To je samo izjava.
Dakle, kada pocnete da dajete tvrdnje koje su vezane za spoljasnju, opipljvu stvarnost, onda pocinjete da se bavie istinom. Koja potrebuje spoljasnju potvrdu vasih ideja.
Kada pocnemo da shvatamo da je istinitost tvrdnje u njenoj podudarnosti, koleraciji sa onim što opisuje u spoljasnjem svijetu (ovo je olovka) onda dobijamo razlog zašto je logika bitna kada se radi o istinitosti. Jer logika nije nešto sto smo samo izmislili, nismo dosli u neko maglovito nistavilo, vakum, i samo izmislili ideje logike; a postoje tri osnovna zakona logike (mozete ih potraziti, definisao ih je Aristotel)... No materijalna stvarnost je logicna! Materija, atomi i energija, su konzistentni i logicni. Fizicki zakoni izgledaju logicni, konzistentni, djeluju neizbjezni. Znaci razlog sto imamo logiku je postojanje olovke :) Razlog sto imamo logiku jeste taj sto je ponasanje materije i en. u stvarnom svijetu logicno, konzistentno. To je olovka, neće sutra biti ogrda, niti je olovka i Dambo-leteci slon u isto vrijeme itd..
Materija i en. imaju stabilne, predvidive, objektivne vrste osobina, te odatle znamo da tvrdnje koje dajemo o spoljasnjem svijetu moraju biti konzistentne i logicne i ne smiju biti kontradiktorne isto kao sto fizicka, materijalna, objektivna spoljasnja stvarnost koju poimamo kroz čula mora biti logicna i konzistentna kao fizicka materija i en.
Naravno to je ono na cemu je čitav naucni proces baziran, na ideji da materija stabilna i konzistentna i podlozna univerzalnim zakonima itd. - te znate da naucna teorija nije ispravna kada kazete svo kamenje pada na zemlju, samo oko moje kuce, samo od sebe, lebdi... Dakle nekonzistentnost postoji u stvarnom, fizickom, senzualnom materijalnom svijetu (i mozete pricati koliko hocete o kvantnoj fizici, string teoriji... one ne govore da će se olovka pretvoriti u pticu, OK). To je ono sto pomenuh, kako znamo razliku između snova i stvarnosti, snovi su konzistentni.
**Dakle, jer materijalna stvarnost, ono sto iskusimo kroz nasa čula, jeste logicno i konzistentno, sve sto govori o materijalnom takođe mora biti logicno i konzistentno! Tako u osnovi znamo da je logika vezana sa istinom. Istina su tvrdnje koje dajete o stvarnom svijetu. Ne tvrdnje koje dajete o svom nevidljivom prijatelju, niti tvrdnje koje dajete o svojim snovima, niti tvrdnje koje govore o vasim ličnim preferencama, već samo tvrdnje koje dajete o stvarnom svijetu. To je razlika između iznosenja potencijalnih cinjenica i nečega sto je samo vase mišljenje.**
Zaista se svodi na tako jednostavnu stvar. U suprotnom, ne postoji mogućnost provjere, odnosno opovrgavanja, te je onda samo izjava koja nema nikakvu vrijednost, istinitost.
Kada govorimo o ljudskom znanju ne možemo govoriti o subjektivnim stvarima, o prostoru gdje se sve može.
Kada govorimo o ljudskom znanju i istini, bitno je shvatiti da je istina mjera podudaranja onoga sto kazete i stvarnog svijeta, a ne subjektivna izjava koju izmislimo.
Govoreci o epistemologiji, bitna stvar je da je ona proucavanje znanja, a znanje koje ćemo dobiti, a koje nam je od najveceg značaja, primarne vrijednosti (moramo jesti, piti, disati...naći zaklon...) , znanje koje ćemo prvo dobiti jeste o spoljasnjem svijetu. I zbog te korelacije naših tvrdnji i spoljasnjeg svijeta, možemo testirati istinitost, imati naucni metod, imati i slobodno trziste na kraju krajeva kao vrijednost (sto bi trebalo doći skroz na kraju).
Iz te osnove možemo da postavimo temelje stvarima kao sto su etika, politika, ekonomija, ljudski odnosi... A prva i fundamentalna stvar da se shvati jeste da je filozofija tu da se smanji razdor između idealnog i onog sto je iskustveno (kao sto je nutricionizam tu da se priblizimo zdravom) , da vam pomogne da se priblizite idealnom, koje nije ocigledno, jer da jeste filozofija ne bi ni postojala (o ovome ćemo malo kasnije) i da u podrucju metafizike, jedini način na koji mozete doći do istinskih tvrdnji, onih koje je zaista moguće potvrditi, (koje drugi ljudi mogu potvrditi, koje zaista imaju istinitost, za razliku od pukog mog mišljenja i vaseg mišljenja) jeste da se uzme treci (3.) od metafizickih pristupa koje smo razmatrali gore. Treci pristup koji govori da samo materija i energija postoje, da jedina stvar o kojoj istinite tvrdnje možemo davati jeste eksterno (eksterni za nasu puku svijest ) potvrdivo.
Nadam se da je ovo od pomoći, ovo da je logika način kojim organizujemo naše misli da bi bile u skladu sa stvarnim svijetom. Te tako i uporedjujemo naše misli, koristeci logiku, u odnosu na ono što se desava u stvarnom svijetu. Isto tako da su principi po kojima organizujemo naše misli izvedeni iz toga kako se stvari ponasaju ustvarnom svijetu (iz logicih svojstava materije).
Pokusacu sada da zavrsim ovu temu, dok još imamo sve tu.
+1 / -0
+1
zg7666
18. март 2011. у 13.21
III DIO (b)
Zašto je važno govoriti o epistemologiji?
Pa, ljudi se ne slazu jedni sa drugim. (Hajde samo da zamislimo da se ne slazete do sada sa mnom :))
Razlog zašto ideja da realnost postoji nezavisno od svijesti i ideja da ljudi moraju da se oslanjaju na logiku i empirizam, jeste jer se ljudi ne slazu. [znam da ovdje idem vise ka efekti i stavljam kola ispred konja, ali ovo je razlog zašto je tako važno da se raspravlja o stvarima, i da razumijete epistemiologiju, te kako se konflikti mogu rijesiti upotrobom filozofije. A prije nego budemo govorili kako ilozofija to uspijeva da rijesi, pomenimo kako to radi nauka - zašto je ovaj pristup epist. tako važan i toliko od pomoći]
Zamisli te da smo naucnici. Raspravljamo o gravitaciji. Imamo razlicita vjerovanja : Vi tvrdite da stvari padaju ka gore, ja tvrdim da padaju ka dole. (nismo možda najprosvijetljeniji, no..)
Razlog zašto je epistem. tako bitna jeste, kako znamo ko je u pravu?
Epictem. , filozofija će nam dati odgovor kako da se ne slozimo bez sile, ubijanja i sl.
Epistem. govori da se istina odnosi na stvarnosti, objektivnoj, opipljivoj, materija-en. vrsti realnosti. Ne autoputevima nirvaane, ili mojoj viziji uputstava Zevsa sa Olimpa ili sl., već da je istina se istina odnosi (da je relativna u odnosu) na ono što se desava u objektivnom, materijalnom svijetu.
Znaci ako smo fizicari i imamo neslaganje, uzemo predmet i pustimo ga! To je fundamentalna stvar.., ovako postavljena zvuci banalno, ali u mnogim oblastima ljudske djelatnosti može da rijesi neke gadne nesporazume i srijeci mnoga zla.
Razlog zašto se epistem. inače oko nas toliko podvrgava ruglu, razlog zašto se ovi ovako jednostavni i bazicni principi podvrgavaju ruglu od strane mnogih, jeste što se mnogima ne svidjaju rezultati koje dobijaju!
Možda već uvidjate kuda ovo ide, ali ćemo nastaviti sa ovim putovanjem, jer se nadam da će nečemu koristiti.
Pitanje onda postaje, i razlog zašto je ovo shvatanje do koga smo dosli bitno, - kako dobijamo znanje? Kako sticemo znanje?
Pitanje je ogromno i ne postoji uopsten odgovor na njega. Imamo principe koji su vrijedni razmatranja, a svodi se na dva pristupa sticanju znanja (Aristotelski, Platonski, ili Kantov naspram Lokov.. manje bitno) koja ćemo preci u osnovama.
Bit jeste, ako samo sticemo znanje culima, ako samo sticemo koncepte(ne potpuno, već fundamentalno) dolaze kroz čula, onda ako imamo kontradikciju naših ideja i dokaza čula, naše ideje moraju popusitti.
Ponovicu ovo, jer je jako, jako bitno: Ako postoji kontradikcija između dokaza čula i ideja u našim glavama, koje od ovo dvoje mora da ustukne? Jer jedno mora.. kontradikcije u stvarnom, materijalnom svijetu ne postoje, dakle kontradikcije ne mogu da postoje.
KOje pobjedjuje? I ovo jeste zašto se Platon fokusirao toliko na svijet visih stvari, na stvaranje „argumenta” da imamo u onom lebdecem, hipnotskom obliku sve one ideje i forme koncepta prije našeg rođenja.
Razlog je pitanje, ko pobjedjuje. Culni dokazi ili koncepti?
Razlog zašto se Platon fokusirao na znanje bez dokaza čula, jeste to što je htio da zadrzi premisu koncepta... da ne odlutam u tehnikalnosti, htio je da zadrzi ideje u umu, koje bi mogle da izbace culne dokaze.
Nauka jasno govori naravno da culni dokazi pobjedjuju uvijek.
Um je sposoban za grešku (zemlja nije ravna, mijesec nije veci od sunca...), pitanje je greška u odnosu na šta? U odnosu na culne dokaze i logiku. Logika je izvedena iz culnih dokaza.
Npr., na početku zivota, dok ste beba kada se igrate sa lopticom, ako ode ispod krevetca, za dojence do otprilike 6mj., ona je puff.. nestala. To je ona ideja da kada trepnete čitav svijet nestane i stvori se kada otvorite oci. Oko 8-9-10mjeseci, pocnete da dobijate stvarku koja se naziva „konzistentnost objekta”. To znaci kada vam u tom dobu lopta ode ispod kreveta, podjete za njom, jer shvatate da iako ono nije vise dio vaseg direktnog senzualnog okvira (držite lopticu, vidite je.. onda vam ispadne i otkotrlja se te ju više ne vidite, osjetite, mirisete..) i dalje postoji. Shvatate da materija ima svojstva. Da ima konzistentnost. (čitav proces, kako polako, polak, pocnemo da dobijamo razlicite ideje... mozete pogledati u psihologiji)
I to jeste bas zato što materija ima takvu konstantnost. Mi izvlacimo logiku iz nečega sto postoji i nastavlja da postoji i ako ga direktno ne opazamo culima.
Ako u nasem umu imamo logiku zbog materijalnog svijeta koji je logican, onda u svakoj kontradikciji onoga sto je u nasem umu i onoga sto je u stvarnom svijetu, ono prvo mora da popusti, jer ideje samo i imamo zbog stvari u svijetu koji nas okruzuje.
Materija pobjedjuje nad idejama. To je osnova nucne metode... Nauka samo i postoji zbog ponasanja nauke!
Ne možemo idejama dobinirati materiju.
Onda kada govorimo o ljudskim sukobima, uvidjamo kako mocno oruzje imamo u rjesavanju tih konflikta.
[U srednjem vjijeku, a i prije, imali su disciplinu zvanu Skolasticizam, skolastika, gdje su raspravljali o materiji itd., i gdje su raspravljali, a nisu izasli i provjerili svoje teorije.. naravno da je ovo generalizacija.
Sve do Fransisa Bejkona, koji je uveo naucni metod..]
Ovo je zaista kako nauka funkcionise, kako filozofija funkcionise. Ako imamo logiku u nasem umu, istinitost u nasem umu, ako istina jeste kako se naše ideje oslikavaju stvarni svijet materijalnih predmeta, tj ako stvari jesu istinite samo onoliko koliko tačno predstavljaju stvari u stvarnom svijetu...onda istina nikako ne može biti superiorna nad materijom.
Bilo bi potpuno netačno reci moja istina ne mora ispravno oslikavati materijalni svijet, moja istina može biti potpuno nezavisna od toga, moja istina, moje mišljenje jeste fizika! Ja sam fizika.
Jasno nam je da to ne bi imalo nikakvog smisla.
Možemo reći da stvari „padaju” ka gore, ali to nema nikakvu istinitost.
Ovo je razlika mišljenja i istine! Mišljenja i cinjenica.
Razlog zašto za Platon, i gomila drugih filozofa, mentalno daleko daleko bitnije od fizickog, jeste sto je mentalno ideja savrsene forma, cistog ideala.. bla bla. Te je pitanje epistem. odakle dobijamo naše znanje ili nasu istinu.
Posledice ova dva pravca su ogromne, ogromne i sada bi kao poslednji komentar vezan za znanje trebali raspraviti istinu. Masivne posledice direktno vezane za vas zivot! Vaseg zivota gao gradjanina, vaseg zivota kao nečijeg partnera, porodicnog covjeka, ...moralnog covjeka.
[Još jedna ideja za razmišljanje, oduzmite predlogu da su ideje jače od culnog, sve sto dobijate culima.. alsolutno sve od prvog sekunda vaseg postojanja, od zigota i šta vam ostaje?
Oduzmite drugom pravcu idejno, sve sto vi samo pretpostavljate, šta vam ostaje?]
+1 / -0
+1
zg7666
19. март 2011. у 22.58
III DIO (c)
Da bismo presli sa epistemologije na etiku, potrebno je da objasnimo prirodu koncepta.
Prakticno za sada samo pricamo o „Šta?”, ne govorimo još o „Zašto?” u smislu komplikovanja stvari (jer mislim da komplikovanje obično dolazi od ljudi koji žele nešto da sakriju. Iz raznih razloga, jer ako želite nešto da objasnite, potrudicete se da bude sto jednostavnije i razumljivije).
Pocecemo sa konceptima, u podrucju ljudskog znanja, te ćemo onda moći da predjemo na definisanje onoga sto svari nisu - u odnosu na etiku i šta je ispravno ili loše, ili preferirano ponasanje za ljude.
Pa da pocnemo. Uzmimo za primjer hrpu banana, grozd banana.
Sjetite se da istinitos jeste odnos ili podudarnost ili tacnost sa kojom ideje opisuju atome i energiju u stvarnom svijetu. Razlog za to je sto nam je potreban objektivnan kriterijum da bismo imali nešto kao sto je istina, tako znamo da je istina razlicita od mišljenja. Te ne može biti mjerilo pukih ideja jednih prema drugima. Da bismo imali istinu, dakle, treba nam potvrdivost.
Što se tiče banana, ako otkinemo jednu od onog grozda, moramo da shvatimo da jedna banana postoji. Nju cine materija i energija... zute je kore, blago zakrivljena, imaja okus, miris... Ako uzmemo dvije banane i stavimo ih jednu pored druge, vidimo njihove sličnosti... ali one ne mogu proćijedna kroz drugu, ne mogu se stopiti. Znaci imamo dvije instance jedne te iste stvari.
Vratimo se na grozd, to bi bile zasebne banane koje su jednim dijelom spojene u grozd. Sada, grozd banana je i dalje samo opis materije i energije.. ako razdvojimo sve te banane, otkinemo ih, dobijemo zasebne banane. Ako ih priblizimo jedne drugima, ili ih opet spoimo na mjestu gdje smo ih otkinuli, one ne mijenjaju svoja fizicka svojstva. Dakle grupisanjem cinjenicna priroda zasebnih jedinica se ne mijenja. (ne pocinju da se odbijaju jedna od druge, ne postaju leptiri i odlete i sl.)
Znam da je sve ovo ocigledno, ali iznenadjujuce je koliko ljudi zaboravlja ovo kad pocnemo pricati o etici politici itd.
Mozete i sami napraviti mali eksperiment (da bi dokazali ujedno i ono o cemu sam pisao u proslom komentaru), uzmite jednu od tih banana, zatvorite oci i usmjerite svu vasu snagu volje, ideja.. na to da se banana pretvori u narandzu!...
..
.
I?
Pretpostavljam da smo svi dobili isti rezultat (ako je nekome uspjelo, odmah neka mi se javi, znam kako ćemo rijesiti glad u svijetu i sve ratove!)
Znaci šta se ovdje desilo, jeste da ideje koje smo imali u glavi (koje nisu tačan opis onoga sto je u stvarnosti) nisu nadjacale stvarnost i konstantnost materije.
Jasno je da ovo zvuci malo bezveze i dosadno, ali bicete iznenadjeni kada shvatite koliko puta u stvari mislite (u filozofiji, etici, politici...) kada priblizimo banan jedne drugima u hrpu, da se nešto cudesno dogodi svakoj pojedinacnoj banani! I takođe, bicete iznenadjeni kada uvidite koliko puta pomislite, kada su vam oci zatvorene, da banana postaje narandza.
Sada je bitno da se napravi sok od narandze :)) salim se, ..sledeći korak.
Kada smo shvatili da je ljudski mozak sposoban za grešku. I da kada se pogrijesi, znamo da smo pogrijesili zato što ideje u našim umovima protivrjece ponasanju materije i energije u svijetu van našeg uma, a koje poprimamo dokazima naših čula.
Postoji idealno stanje, istina, tacnost, integritet.., i stanje u kome se trenutno nalazimo (ispunjeno greškama) u smislu naših ideja. Idealno stanje je podudarnost sa objektima koji postoje u stvarnosti (precizno opisani itd.) i isto tako podudarnost sa principima koje izvodimo iz ponasanja materije i energije - sto bi bila logika. Empirijska, racionalna logika... I imamo stanje u kome se nalazimo, te trazimo nacine da se taj razdor, razmak između ovo dvoje smanji. Ne mislim da je lako, inače ne bi bilo potrebe za ovim piskaranjem. Nije lako, ali je sigurno moguće.
Sada ćemo preci na nacine kojima možemo da pocnemo da provjeravamo i ocjenjujemo koncepte.
Npr. DUHOVI!
Ovo je relativno ucestalo vjerovanje među pojedinim grupama ljudi, da duhovi postoje, te postoe odredjene osobine koje opisuju duhove, koje su relativno česte.
Duh bi bio produzetak postojanja duse ili nečije zivotne esencije, nakon smrti.
Pitanje bi bilo kako možemo upotrebiti ideje koje smo razvli, ovdje u polju filozofije, da bismo poceli da shvatamo nešto kao pojam duhova?
Prvo bi rekli, imamo dva kriterija: culne dokaze i logiku.
Upotrebom ova dva pristupa možemo da odredimo mogućnost postojanja nečega kao duh!
1. Najprije, da li postoji neki culni dokaz za postojanje duhova. Da li se pojavljuju u stvarnosti na način da su mjerljivi dokazima čula (uz pomoć i jedne postojece tehnologije i tehnike)?
-Naravno odgovor je ne.
Tu se javlja problem. Nije neophodno da samo zato što ne možemo nešto ni na koji način prevesti u mjerljiv i opipljiv dokaz za nasa čula, trenutno, ..ne znači da takvo nešto neće nikada postojati. [Npr. ako se iza planete Pluton, tj sada zvanicno „patuljaste planete”, nalazi još jedna manja planeta, koja je u odnosu na zemlju uvijek skrivena iza Plutona, te tako ni na koji način moguća za zapaziti, izmjeriti trenutno (znam da bi postojalo mnogo nacina, ali samo zarad argumenta recimo da je neopaziva trenutno) onda ne bismo imali dokaze za postojanje te planete iza Plutona. Ali znamo sigurno da postojanje te planete iza Plutona nikako ne bi prekrsilo postojanje poznatih zakona fizike! Jasno?
A ako bi rekao da iza Plutona postoji planeta elipticno-kockasta (koja je elipsoidna i kockasta u isto vrijeme), te koja je od pare i cvrste materije, koja gori i u isto vrijeme je smrznuta.. E onda biste već imali problem govoriti (dokazati) da ovakva stvar postoji jer ne samo da nemate nikakv dokaz za to, već tvrdite da takva ideja ima kontradiktorna svojstva, protivna zakonima i ponasanju do sada poznate materije i energije.
Znaci direktan culni dokaz nije obavezan za postojanje nečega, ali ako je on odsutan, priroda onoga sto tvrdite mora da odgovara ponassanju materije i en. U suprotnom, vasa tvrdnja nikoga ne obavezuje.
Da se vratimo na duhove... imamo oba problema. Ne postoje dokazi da duhovi postoje, da nisu ciste halucinacije u našim mozgovima, ...jer ako vjerujete da ste ih opazili na bilo koji način, onda morate biti u stanju da to reprodukujete-ako to ne mozete, mora se uzeti da ste u nečemu pogrijesili. Ako postoje duhovi, ali ni na koji način ne mogu ostaviti podatke na našim culima :) , onda nikako na prvom mjesti i nismo mogli znati da postoje. (nemaju nultu hipotezu)
A ako već ostavljaju neki utisak na nas, nekako ih opazamo, onda moraju da postoje u materijalnom svijetu te ih moramo nekako moći opaziti, izmjeriti, zabiljeziti... i te podatke moramo nekako moći reprodukovati.
A sa druge strane postojenje nečega takvog se protivi svim znanim zakonima fizike.
I, kada se radi o izjavljivanju, tvrdjenje istine - duhovi postoje, onda ne samo da ste podvrgnuti zakonima fizike već i zakonima biologije.
Sada, zakoni biologije su veoma jasni kada se radi o osnovama, a neke od njih su: ne može se zivjeti bez supsance! Svako biće mora da ima i uzima energiju kontinuirano da bi nastavilo postojanje.
Duhovi ne jedu, ne izbacuju fecese.
Znaci kada kazete da duhovi postoje stvarate jedan fundamentalni problem, jer govorite da zivotu ili svijesti može postojati bez materijalne forme (materija i en.). Te čak i ako bi mogli i uspjeli izmjeriti energetsko postojanje nečega, pa rekli duhovi, ne bismo opet mogli reći da postoje jer bi imali ogroman problem dokazivanja postojanja svijesti u odsustvu materije jer nemamo niti jedan mogući primjer postojanja zivota, a kamo li svijesti u odsustvu materije!
Dakle svijest i razum i zivot potrebuju materiju i en. za postojanje.
+0 / -0
0
Dovlaa
08. април 2011. у 16.28
Koliko si ti ovde pokrenuo pitanja,delova filozofije,drugih nauka.Puno svakako,što ne bi stalo u jednu veću knjigu.Ne znam ko je najopsirnije pisao o filozofiji,možda Hegel,i on ne bi detaljno obradio sve teme koje si naceo.
Ja ću samo dodirnuti par recenica sa početka tvog pisanja.
Ljudi su se uplasili šta si sve napisao i zato ti niko nije komentarisao,mnogo je.
„U ljudskom umu postoji kapacitet za greške. Zbog toga trebamo nauku, ili skup logičkih predloga koji će nas rijesiti mogućnosti greške. (Nadam se da ovo ne treba dublje dokazivati i objašnjavati) ”
Logika te neće spasti gresaka.U logiku su se nadali mnogi stari filozofi ali su shvatili da ih ona vodi dobrim putem jedan deo puta,kasnije ih odvede na stranputicu.
Svet u sustini nije logican i ne postoji sa nekom namerom i svrhom.
Klasicna nauka u temelju ima logiku i ta nauka nije resila osnovna ljudska pitanja.
''Takođe treba naglasiti da rjesenja (gore pomenute navike) nisu svaki put ocigledne. Kao npr. jesti slatkise je sigurno ljepse od dzogiranja, ali ne i zdravije i sl. Nadam se da je i ovo poprilično jasno, kao i ono da zemlja nije ravna ploca.„
Slatkisi donose zadovoljstvo ali i nevolju,kao i sve drugo.Dobro i zlo,ne idu odvojeno,već jedno sa drugim.Ako želimo veliko zadovoljstvo,moracemo i veliku nevolju ili patnju da uzmemo.
Nema slobode bez patnje i obrnuto,zla bez dobra i obrnuto.
A covek bi samo kajmak,samo da uziva i bude srećan.
A sreća što se vise juri sve teze se stize.
Ne možemo postati mirni ako prethodno nismo dostigli vrhunac nemira,patnje i straha.
Ovo sto sam napisao,tebi je to verovatno već poznato.
”
+0 / -0
0
zg7666
09. април 2011. у 12.12
Dragi Dovlaa, hvala na ovom nečemu, kao podrsci :))
Planiram već neko vrijeme da dopisem još po koju riječ ovdje. Ovi plusici „sto mi daju neku snaagu da nastavim, je li”, još sada ovaj tvoj komentar... ihh :) Nastavicu kada stignem.
Što se tiče tvog kometara, zanimljivo, drago mi je da si se ukljucio. Hajde, nije to toliko strasno, pa da se neko uplasi.
Do Hegela ne držim previse, što se možda i vidi iz onog gore ;)
Logika i filozofija bi trebale da nas rijese gresaka, ako se pridržavamo nekih pravila koje dobijamo bas iz te prirode, svijeta. Nekako mi je nelogicno da je logika nelogicna :D ...ako me razumijes :)
Ne razumijem šta mislis pod tim da svijet nije logican? I zašto bi trebao da ima svrhu ili da bude stvoren sa svrhom... na kraju ono sto isticem jeste da nema namjere u pozadini. U pozadini nema ništa, prakticno.
Kako danas napisah nekome, evo zgodno da se ponovim: Fundamentalno, filozofija je smijeh, logika je radost, vrlina je zanosna...! Dakle ne znam o kakvim je stranputicama riječ, ako ovo imaš na umu.
Mmm... u ovom drugom djielu mi postajes nešto mistican i koristis neke poprilično subjektivne pojmove... Nisam siguran da se slazemo. Ne postoji fundamentalno dobro i zlo, to su koncepti koje mi koristimo da opisemo pojedine stvari, te su tako razliciti za svakoga ponaosob. Šta hoću reci, gravitacija nije sama po sebi niti dobra niti zla..., kao ni sve sto postoji. Ono jednostavno jeste! Na nama je da ih ispitamo, opisemo itd, te upotrebimo.
Jedino je sreća, kako Aristotel kaže, sama po sebi svrha.
Pa ni ovo, „Nema slobode bez patnje i obrnuto”, mi niiije bas potpuno jasno?
I naravno da možemo biti mirni i sretni i zadovoljni i nasmijani i ispunjeni..., bez doticanja vrhunca nekog nemira ili patnje ili straha! Zašto ne bismo mogli!? Evo puta, evo objašnjenja bas ovdje...
Znanje, filozofija, stvarnost, istina, moralnost...
(Sto sve ne price potrebu za trudom, radom ili nekom „žrtvom”, sto bi po meni opet doslo na ovo prvo... niti govori da te nikada ništa nee dotaci... ne govorim ovdje o nekom zen-odvojenosti, otudjenosti.)
+0 / -0
0
Dovlaa
09. април 2011. у 14.00
Ako tako relativizujes dobro i zlo,dovodis u sumnju njihovo postojanje,onda cemu filozofija,cemu etika?
Onda je ovaj nas razgovor nepotreban,i svaka prica o filozofiji,sve knjige napisane na tu temu.
Ako boga nema,onda je sve dozvoljeno(Dostojevski).
Time sto kažeš da duhovi ne seru,ne možeš nauku promovisati kao onu moc koja ima pravo na istinu.
I ovo tvoje celo pisanje kad sam ga malo bolje pogledao,ukazuje mi da sve gledaš kroz prizmu nauke.A ona zaista i misli da duhova nema jer ne ostavljaju za sobom izmet.
Vidim da koristis dosta prakticne primere a to nije osobina filozofije.Filozofija se sluzi definicijama,cistom teorijom,a za primere uvek ima vremena,za njih je lako i njih ostavljamo laicima.
Mada i ja nisam daleko od laika.
Pošto su ti primeri draži,a ne razumes kako nema sreće bez patnje,slobode bez patnje i sl,slikovito ću ti reci narodnim jezikom.
Sve se placa,sve ima svoju cenu.Pa upravo zato covek kad je najsrecniji tad je i najviše izlozen da dozivi veliku nesrecu.Kao ona narodna,posle kise sunce se radja.
I obrnuto naravno.Velika neprestana sreća bi bila strasno dosadna,ubila bi coveka.Problemi i nedace su za mnoge ljude cist spas,jer da nije toga opet bi doziveli još veću bedu,bedu koja se zove dosada.Siromasni i bolesni se nikad ne zale na dosadu.
Pošto sve ima cenu,recimo veliki genije Fridrih Nice je svoju genijalnost skupo platio.Platio ju je bolescu i velikom patnjom,a kako je patnja bila ogromna kao i njegova genijalnost,odbrana mu je stigla u obliku shizofrenije.
Ta sreća i mir koji pominjes da mogu doći bez patnje,su slabog intenziteta i vrlo brzo dovode do dosade.Takvi ljudi su obično mnogo drustveni,da bi prevazisli dosadu.
Kad i sam kažeš da svet nema svrhu,onda moras prihvatiti i da nije logican.Ni priroda nije logicna.
O nemoci logike imaš primera kod Zenonovih paradoksa.
Ni najveci umovi nisu sami mogli ovladati filozofijom,već su jedni od drugih pozamljivali,diskutovali,razmenjivali ideje.I sam Sokrat je citao Heraklita.
Pa posto vidim da ti nisu jasne neke osnovne postavke,onda izvoli procitaj dela grcke i nemacke filozofije.
+0 / -0
0
zg7666
09. април 2011. у 15.02
Ihhh.. Dovla, Dovla, čemu uzbudjivanje.
Meni se sve čini da ti nisi dobro procitao ni prvi ni drugi put, sve stoji tu, tako da su jedino ova pitanja suvisna.
Ja ne relativizujem stvari, tvoje iskretanje i izrugivanje to rade, odnosno ti svoim komentarom to radis.
Da boga nema, jer j e nelogican i ne postoji niti jedan dokaz za njegovo postojanje.
E sada, ako je to u suprotnosti sa tvoim shvatanjima i zivotom, zao mi je, ali nema potrebe da lično shvatas bilo šta od ovoga. Znam da je tako jer je to iz tvog komentara ocigledno, a maltene je ista priac sa svakim vjernikom ili nekim ko podržava kolektivizam u bilo kom obliku... prica vise nije o temi, cinjenicama, logici, već o tebi! (A zapravo niko ne napada tebe, niti tebi govori da mijenjas svoj zivot, ako ti ne golica sivu mozdanu masu ova vrsta price, nemoj dalje da čitaš, nema potrebe da se svadjamo!)
Naravno da sve nije dozvoljeno, kako već rekoh, postoji objetkivni, racionalni, sekularni moral-etika, isto kao sto postoje zakoni u drugim naukama. Naravno da ga se ne moras pridržavati (zato i jeste moralan, jer je „po izboru”, za razliku od neki drugih „vrsta autoritativnog morala”, koje su otkrivrnr i diktirane!), isto kao što se ne moras pridržavati zakona gravitacije, pa možeš se baciti sa zgrade. Ishodi su podejdnako predvidivi.
Kako rekoh..., ovdje opisana filozofija, logika, nauka, etika-koja je gore barem natuknuta, imaju jasan slijed i provjerljive su. Ako želiš neku drugu definiciju, slobodno izvoli, radi, pisi, možda imaš neki alternativni put! Ja misilm da ćeš se zamajavati zabludama kao i mnogi do sada, no izbor je tvoj ;)
Primjer je ok, samo ne uocavas da nisi u isto vrijeme i presretan i očajan, ono sto ti kažeš jeste da možeš biti presretan i očajan, sto je tačno, nikako oboje u isto vr. (naravno ako si zdrava osoba).
Nihilizam i Nice su mi poznati. Ne vidim šta nihilizam (pa i njegov) imaju sa ovim o cemu pricamo. Da svaki genije mora platiti neku uzasnu cijenu, ocigledno nije acno, stoga...
U osnovi ono sto ti kažeš jeste da ne možeš biti sretan, niti nesretan? Zar ne, jer obrni-okreni, dodje mu na to!
Ha ha, da, da... U malo. Zašto svijet i priroda nisu logicni ako nemaju svrhu? Ako samo postoje?? Ha ha ha, čemu ta pretpostavka?? I vidis ako Zenonove paradokse smatras za ispravne, onda ocigledno negdje grijesis u svojoj „logici”, odnosno pogresno poimas istu. Jednostavno jer nisi konzistentan sa materijom i energijom koja te okruzuje!
Vazi decko.
+0 / -0
0
Dovlaa
09. април 2011. у 18.34
Onu recenicu od Dostojevskog,nisam pomenuo sa ciljem da tvrdim da boga ima ili nema.Vernik nisam,a ne volim da se svrstavam ni u ateiste,agnostike i sl.
Pa naravno da ne može neko u isto vreme biti nesrecan i srećan,to nisam ni tvrdio.
Ne bih rekao da poznajes Nicea,jer ovo o cemu pišem ima i kod njega,i kod mnogih drugih.
I Gete je dobro primetio da posle ispunjenja zelje,znaci posle sreće,dolazi razocaranje.Sto bi se reklo nema vece nevolje nego da se coveku ispune zelje.
I Desanka Maksimovic peva „ne,nemoj mi prici”
Zenonovi paradoksi se ne mogu gledati kao ispravni ili neispravni.
+0 / -0
0
zg7666
10. април 2011. у 03.52
Recenica je ništa manje pogresna.
Njega ima ili nema nezavisno od onoga sto mi mislimo, ja se potrudih da gore barem navedem na put koji pokazuje da ga realno nema. Napravicu jedan komentar konkretno samo o tome.
Da ti ne kažeš niti da ga ima, niti da ga nema, niti da si agnostik... Ispravno?
Što se tiče sreće: „(Sto sve ne porice potrebu za trudom, radom ili nekom ”žrtvom„, sto bi po meni opet doslo na ovo prvo... niti govori da te nikada ništa neće dotaci... ne govorim ovdje o nekoj zen-odvojenosti, otudjenosti.)”;
„Zakljucak ovog dijela bi bio, postoji neko idealno stanje i uopsteno u filozofiji bi idealno stanje bilo akcije svijeta u stvarnosti koje registrujemo culima i potvrdjujemo racionalnoscu i naučnim principom, zato je bitno da znamo kod kakvih odluka nam može pomoći i zašto je toliko važno da se mišljenja preispituju - da bismo saznali da li su istinita ili ne... ...A prva i fundamentalna stvar da se shvati jeste da je filozofija tu da se smanji razdor između idealnog i onog sto je iskustveno (kao sto je nutricionizam tu da se priblizimo zdravom) , da vam pomogne da se priblizite idealnom, koje nije ocigledno, jer da jeste filozofija ne bi ni postojala (o ovome ćemo malo kasnije) ... Treci pristup koji govori da samo materija i energija postoje, da jedina stvar o kojoj istinite tvrdnje možemo davati jeste eksterno (eksterni za nasu puku svijest) potvrdivo.”
Kako god ti kažeš, poenta je bila „Jednostavno jer nisi konzistentan sa materijom i energijom koja te okruzuje!”, ili nikada nisi vidio kornjacu u svom zivotu, hodao, vidio strelu...
+0 / -0
0
Dovlaa
10. април 2011. у 13.52
Jedan od najvecih umova 20.veka Erih From jasno kaže
„Bez truda i volje da se iskuse bol i teskoba niko ne može da raste ,niti zapravo da postigne ništa postizanja vredno.”
Ili kako je slično napisao Njegos,parafraziracu ga
„niko casu meda još ne popi da je casom zuci nezagrci”
Sa istim ciljem je i Desanka Maksimovic napisala pesmu
Ne, nemoj mi prici! Hoću izdaleka
da volim i želim oka tvoja dva.
Jer sreća je lepa samo dok se ceka,
dok od sebe samo nagovestaj da.
Ne, nemoj mi prici! Ima vise draži
ova slatka strepnja, cekanje i stra'.
Sve je mnogo lepse donde dok se trazi,
o cemu se samo tek po slutnji zna.
Ne, nemoj mi prici! Nasto to, i cemu?
Izdaleka samo sve k'o zvezda sja;
izdaleka samo divimo se svemu.
Ne, nek' mi ne pridju oka tvoja dva.
Jer i pesnikinja zna da sreća kad dodje ona već i nestaje,dolazi razocaranje,dolazi njena negacija.
I žene vise vole muskarce koji im nejasno nagovestavaju sreću i ljubav,kroz maglu.
Zlo i dobro,lepo i ruzno,sreća i nesreca,i druge negacije idu zajedno,ne odvojeno.
Nadam se da smo sa ovim rascistili.
+0 / -0
0
zg7666
10. април 2011. у 17.51
Svakako da smo rascistili, još u prvom komentaru, kako rekoh, ko želi da prihvati može, ko ne želi može da skoci sa zgrade :) Salim se naravno.
Mislim da sam jasno objasnio svoj stav, truda i volje da se iskuse bol i tjeskoba zasigurno nisu potrebni, ako nekom treba podrobnije objašnjenje mogu se potruditi.
Za tebe lično, samo ti znaš kako ovakva ideologija funkcionise i koliko istinitosti sadrzi.
Pozdrav.
+0 / -0
0
Qubic
10. април 2011. у 21.29
Samo ne može da postoji, ili ne mogu da postoje materija i energija u isto vreme, jedno iskljucuje drugo,.. kako to sad?(...)
+0 / -0
0
zg7666
11. април 2011. у 20.05
@Qubic Nisam siguran da shvatam šta želiš da kažeš? - Možda da energija i materija ne mogu same, odvojeno da postoje, te tako ne mogu sreća i tuga??
Ako je to slučaj mislim da svjetlo ili foton, te apsolutna nula pobijaju prvi dio tvrdnje;
a drugi dio, sto i Vladu shvatam kao, recimo „iskustvenu”, potrebu za jednim (bol, nesrcea), zarad prepoznavanje onoga drugog (sreće), mislim da prva stvar koju beba uradi po rođenju, a to je plac, rjesava ovu dilemu i tako dalje (dakle jednostavno je nemoguće u ovom nasem relanom, stvarnom svijetu izbjeci pojedina iskustva). Nadam se da ćeš ti sada mene uspjeti da shvatis, da sam bio iole razumljiv ;))
Pozdrav, dobrodosao u raspravu.
+0 / -0
0
Qubic
11. април 2011. у 23.35
Pozdrav zg, bolje vas nasao,
vredno slusam vasu raspravu i zapazam, samo nastavite :))
nadam se da nas (taj) foton u ovoj diskusiji nege omesti da osvetlimo paznju prema onome sto nam je u toj diskusiji stvarno bitno!
;)
Sa Dovlaa-om, neću da diskutujem. Dok god se ne pomiri sa Sartrom, sa Dovlaa-om, neću da diskutujem!
+0 / -0
0
Dovlaa
12. април 2011. у 11.43
Šta ja imam sa Sartrom? Nije me bas odusevila njegova filozofija,prilično je dosadna.Kao knjizevnik je dobar,u ostalom dobio je Nobela za knjizevnost.
Zg,ti uporno trubis istu pricu.Kroz vekove veliki umovi filozofije i knjizevnosti,pa i iz drugih umetnosti,pisali su o ovome sto ja pišem.Napomenuo sam samo neke,Gete,Nice,Sopenhauer i sl.
Pesnik lord Bajron u stihu pominje takođe nesrecu sreće,ostvarenih zelja
„Stara je to lekcija,znana od davnine,
A najvecma zale oni sto je znaju,
Kada bitku dobijes,kad te zelja mine,
Nagrada ti bedna pripadne na kraju
I plodovi uspesne Strasti docekaju
Protracena mladost i cast izgubljena!
Ako Nadu prekratis ,boli ipak traju,
Nagriza te bolest do poslednjeg trena,
Nema leka kad je Ljubav nezadovoljena.”
+1 / -0
+1
paskal
(konturolog)
04. јул 2011. у 04.58
Kada govorimo o ljudskom znanju i istini, bitno je shvatiti da je istina mjera podudaranja onoga sto kazete i stvarnog svijeta, a ne subjektivna izjava koju izmislimo.
---------------------------------
Ovu recenicu izdvajam iz mora dobrih jer se tiče stanja na ovoj diskusiji. Jasno je zašto se ovde ne javljaju razni awake-owi i ljubo wi. Zato sto je ovo jedina normalna tema unazad par godina. Razgraniciti ili povezati filozofiju i nauku mogu samo filozofi i naucnici ali o vezi ili razilazenju filozofije i religije mogu da serendaju i nemushti kao sto je awake. Svaka cast postavljacu. Evo ako pretpostavimo da je awake banana a postavljac casha ja pouzdano znam da je ovu temu pisala casha a ne banana. Iako banana može da napravi stotinu pseudonima nikada neće postici cashin diskurs. Casha može da se napuni, isprazni, ima svoju formu, bananu samo mamuni guraju u vlastiti anus.
Mene interesuje šta misli postavljac o uticaju genetskog inzenjeringa na savremene tokove u filozofiji i može li nešto napisati o samoj „polozajnosti” filozofije? Hvala.
+0 / -0
0
Qubic
04. јул 2011. у 10.22
„Kada govorimo o ljudskom znanju i istini, bitno je shvatiti da je istina mjera podudaranja onoga sto kazete i stvarnog svijeta, a ne subjektivna izjava koju izmislimo.”
to je kao u onom orvelovom, koliko vidis prstiju, četiri, e nije četiri nego pet, koliko sad vidis prstiju, pet, e nije pet nego četiri, sve zavisi od toga na šta ti je svest fokusirana, onaj jedan, ili onih svih ostalih četiri... (ko je citao knjigu znace o cemu pricam)
+0 / -0
0
zg7666
06. јул 2011. у 20.11
@paskal Hvala na tako srdacnom komentaru, hvala na podrsci. Vidim da su ti se pojedini zamjerili ovdj. Polako, ignorisi trolove.
Uglavnom bas sam ovih dana planirao da dovrsim ovu temu, da prevedem i obradim što se ima, jer naravno nisu ovo samo moja mišljenja.
Zbog komentara podrske, potrudicu se da bued sto prije.
@Qubic nisam shvatio, mislis poredjenj koncepta je kao tvoj primjer?
evo jedna za tebe
http://www.youtube.com/watch?v=3SV_mvc4zKw
+0 / -0
0
Wakan
(Doors)
06. јул 2011. у 22.16
„Kada govorimo o ljudskom znanju i istini, bitno je shvatiti da je istina mjera podudaranja onoga sto kazete i stvarnog svijeta, a ne subjektivna izjava koju izmislimo.”
Ne znam ko je sastavio ovo ali meni je lično smesno, jer sve naše izjave o istini i znanju su subjektivne izmišljotine nastale trenutnim podudaranjem onoga sto kažemo i stvarnog sveta koje se posle doradjuje, koriguje. Svo naše znanje je trenutno podudaranje onoga sto kažemo i stvarnog sveta kroz subjektivne izjave koje smo izmislili a koje se zovu teorije. Osim teorija covek nema ništa drugo. Stvoren je jedan svet teorija u kome se covek divi i čestita samom sebi na uspehu u otkrivanju istine i postignutom znanju pa ne primecuje koliko je glup i koliko je to njegovo znanje malo sa gledista beskonacnosti vremena i prostora. Za mene bi bilo u redu da stoji ovako:„Kada govorimo o ljudskom znanju i istini, bitno je shvatiti da je istina mjera (trenutnog) podudaranja onoga sto kazete i stvarnog svijeta” sa ovim bi se slozio.
+0 / -0
0
zg7666
08. јул 2011. у 21.18
Mnogi, od Aristotela pa na ovamo :))
Upravo tako. Korigujemo u odnosu na šta? Opet stvarni svijet, zar ne!? Da li time u zbiru gubimo znanje ili ga dodajemo? Pa onda iz toga da li smo blizi „istini”, odnosno podudarnosti sa stvarnim, realnim svijetom ili dalji od njega (u globalu)?
Naravno i teorija gravitacija je samo teorija i može biti doradjivana, kao sto je i bila, ali to ne znači da će sada u tvojoj kuci stvari početi same od sebe da lebde, zar ne!?
Dopuna potpuno usvojena, nema primjedbi, samo sam mislio da se to podrazumjeva. Te da postoje već utrdjene cinjenice koje se neće mijenjati, kao ovo npr za gravitaciju itd., odnosno neto kolicinu znanja :))
Pozdrav, dobrodosao u diskusiju. Jesi li bacio pogled na ostatak pisanija, ovog opsirnog ovdje!?
+0 / -0
0
Wakan
(Doors)
08. јул 2011. у 23.40
Ako nešto non-stop korigujes to onda nije znanje. Razumes? Naše znanje su teorije kojima pokusavamo da objasnimo stvaran svet iz naše perspektive. To je samo nas opis vidjenja stvarnog sveta, akako ga vide i dozivljavaju druga ziva bica mi ne znamo, Pa samim tim ne možemo da tvrdimo da je nas opis stvarnog sveta tačan. Zašto se polazi uvek od pretpostavke da smo mi merilo stvarnog sveta, dobrog i zla, istine? Ko nam je dao tu privilegiju? Sve te silne teorije su tu da bi se covek osecao sigurnije, mocnije, jer eto on je gospodar dzungle Tarzan koji kontrolise sve. Sve dok ga ne zvekne neki cunami i pokaze koliko je mali i bespomocan, pa onda pocne kukumavka i naricanje i zaljenje kako je eto priroda opet pokazala svoje surovost i strahotu pobivsi jadne dobre ljude. To sto je neko „objasnio” gravitaciju ne znači da je ti razumes, a ni ja, a sigurno ni neki ekspert za teoriju gravitacije. To sto planete stoje tu gde jesu i ne popadaju za nas će uvek ostati tajna. Gravitacija je samo pokusaj da se objasni ta sila, fenomen koji je fascinirajuci. Gravitacijom je covek taj fenomen samo uprostio i sveo na sebi shvatljiv nivo a to sigurno nije znanje ili istina. To sto predmeti po mojoj kuci ne lete nije rezultat, posledica teorije gravitacije, već je teorija gravitacije pokusaj da se objasni zašto stvari na lete. Mi se teorijama samo sve vise odaljavamo od istine, jer smo ubeđeni da znamo pa vise ni ne posmatramo pazljivo svet oko nas. Opisemo neki fenomen nekom teorijom i odma ga zaboravimo. Gledamo ga kroz teoriju koju su nam prodali kroz skolstvo. Kakvo neto znanje. pa mi smo u nasoj galaksiji nevidljivi. Za nekog iz neke druge galaksije mi ne postojimo. Ja lično svo to „znanje” vidim kao iskompleksiranost i pokusaj coveka da pobegne od straha koji u njemu izaziva nepoznato i beskonacnost vremena i prostora.
+0 / -0
0
Qubic
12. јул 2011. у 04.59
zg's kreativna filozofija, u tome i jeste caka, treba napraviti nešto zaista autenticno, kreativno svoje, a da te i drugi razumeju. ovo kako ti pišes je nešto zaista retko, unikatno i autenticno. možda ocekujemo nastavak, otkud znaš...
+0 / -0
0
zg7666
15. јул 2011. у 21.11
@Wakan Ne, odnosno znanje kao neka cjelina ili kao nešto materijalno ne postoji, da budemo jasni, te se niti koriguje niti raste, bla bla.. ideje koje imamo, teorije, svaka po na osob, mogu da budu tacne, odnosno da odgovaraju stvarnom, relanom, jedinom postojucem svijetu. Kako ga bilo koje biće, pa i mi dozivljavamo je potpuno nebitno, bitna je konstantnost odnosno dosledno poklapanje sa promjenom materije i energije u stvarnom svijetu oko nas.
Mi nismo mjerilo, svijet koji opazamo na bilo koji način jeste.
Dalje brkas subjektivne pojmove, ličnu percepciju i nešto o gravitaciji, nije mi poenta jasna.
A ovo: „To sto predmeti po mojoj kuci ne lete nije rezultat, posledica teorije gravitacije, već je teorija gravitacije pokusaj da se objasni zašto stvari na lete.” - jeste upravo tako, gravitacija jeste objašnjenje, opis onoga sto je stvarni svijet oko nas. Preciznim opisom se nikako ne udaljavamo od istine (šta god to za tebe bilo), samo opisujemo stvari kakve jesu. Naucna metoda i jeste tu da se „pazljivo posmatra svijet oko nas”, dodao bih i precizno. Ako tebe to plasi i dozivljavas kao zastrasujuce, zao mi je, ali to je samo tvoje subjektivno mišljanje. Sve teorije, znanje su tu da bi se ljudi sluzili njima, prezivjeli na prvom mjestu, onda zivjeli bolje, a nekome samo poznavanje svijeta oko njega predstavlja zadovoljstvo i ispunjava ga.. toliko o tome.
@Qubic :)) mmm, ok, hvala. Biće, biće..
+0 / -0
0
Wakan
(Doors)
16. јул 2011. у 19.22
„@Wakan Ne, odnosno znanje kao neka cjelina ili kao nešto materijalno ne postoji, da budemo jasni, te se niti koriguje niti raste, bla bla.. ideje koje imamo, teorije, svaka po na osob, mogu da budu tacne...” Sa ovim se slazem. „Mogu da budu tacne” ali ne mora i da znači da su tacne. To je ono sto pokusavam da ti kažem. Ato znanje coveka koje je sumnjivog kvaliteta je totalno nebitno i nevažno za nasu galaksiju a pogotovo za univerzum. Ono samo zadovoljava nasu sujetu.To sto covek zna je kap morske vode u okeanu. Smesno je i pomišljati da na osnovu kapi morske vode možeš govoriti o poznavanju okeana. Ostatak teksta su gluposti kojima pokusavas da predstavis nauku kao uspeh coveka da objasni, dokaze, raskrinka istinu univerzuma i svih prirodnih pojava. Nauka koja mu pomaze da prezivi, živi bolje i omogućava bolji zivot i osecaj ispunjenosti jer bolje poznaje svet. Obične gluposti. Smejurija jednog vernika. Ja cisto sumnjam da i sam verujes u ovo sto si napisao, već si ponesen entuzijazmom vernika malo preterao.
U nastavku kažeš:„...odnosno da odgovaraju stvarnom, relanom, jedinom postojucem svijetu.” Da li ti sa tvojim mozgicem mislis da možeš znati šta je stvarni, realni i jedini postojeci svet?
+0 / -0
0
zg7666
18. јул 2011. у 09.04
Cemu panika!?
Evo ovako ćemo pokusati, samo pokusati, jer ako vidim da nisi za razgovor... nećemo dalje.
U tvom poslednjem komentaru šta znaci „tačno”? - odnosi se na „ali ne mora i da znači da su tacne”
Drugo, možda jeste kap, ali to je jedina kap koju imamo, drugo, to mastanje o univerzuzmu kao bici ili „bitnosti” je samo mastanje, licna mastarija, ništa drugo.
Treće, kakav vjernik?? O cemu ti??
Na kraju, naravno da mogu, kao i ti na kraju krajeva. To je sve ono sto nas okruzuje. Ona jedina kap koju imamo, za sada je to to! I biće polako dvije, tri, barica, jezerce, more, pa možda i čitav okean.
+0 / -0
0
Wakan
(Doors)
18. јул 2011. у 18.37
„Evo ovako ćemo pokusati, samo pokusati, jer ako vidim da nisi za razgovor... nećemo dalje.” Cemu panika!? Ako tebe nešto plasi i dozivljavas kao zastrasujuce, zao mi je, ali to je samo tvoje subjektivno mišljanje.
Ti si napisao da „mogu da budu tacne...” MOGU da budu tacne znači da postoji sumnja u njihovu tacnost. Sa tim sam se slozio. Nauka je sastavljena od teorija a ne od istina. Ni jedan ozbiljan naucnik ne tvrdi da nauka poseduje istine već teorije koje su trenutno najbolje sto imamo. Znaci teorije „mogu da budu tacne” a ne ne istina. U istini nema teorija. Nešto znaš i to je to. A istina je za coveka ne shvatljiva i nepoznata i tako će i ostati. Teorije su te koje menjaju jedna drugu a to je smesno nazivati znanjem ili istinom. Svet sastavljen od teorija je iluzija u kojoj covek vidi svoj uspeh u priblizavanju bogu i resavanju njegovih tajni.
Vernik ko vernik isti qurac, religijski ili naucni koji na svet gledaju samo kroz jednu „istinu” i pritom negirajuci sve druge prilaze „istini”. Smem da se kladim da negiras postojanje Boga, i da ti je religijsko objašnjenje smesno i neozbiljno.
Na kraju, naravno da ne možeš, kao ni ja, kao ni bilo ko drugi, na kraju krajeva, jer mi ne znamo šta je sve to što nas okruzuje. Do pojave mikroskopa nismo znali da postoji jedan sasvim drugi svet koji je za coveka nepoznat a u kojem covek živi. Ko zna još koliko takvih i sličnih svetova postoje a kojih mi nismo svesni. Ko kaže da i mi nismo neki mikroorganizmi ispod nečijeg mikroskopa? Zašto bi to bilo cudno?
Tu kap ja ne osporavam ali mi je smesno od nje praviti okean ili dvije, tri, barica, jezerce, more, pa možda i čitav okean. To je ipak samo mastanje, licna mastarija, ništa drugo.
+0 / -0
0
zg7666
28. јул 2011. у 16.49
Mmm.. da, vidis kako malo po malo naginjes ka onome sto želiš u stvari da postignes (bez nekog posebnog arguenta). Krenes sa jednom blagom: mogu, sumnja, možda pa zavrsis na nekoj tvojoj istini i bogu. Kakav bog, šta bulaznis.
Evo šta si ti meni rekao, da niko ne može da zna istinu, ali da ti sigurno znaš da ono sto gre ispisah, odnosno naucni metod nije istina! Malo je nelogicno, u najmanju ruku. Jedino sto ti sa svojom teorijom možeš da pretpostavis jeste da je jedini aksiom da se ne zna ništa te da ti nemas pojma da li je ovo istina ili ne.
Za mikrobe nismo znali, ali smo i te kako vidjeli da ljudi oko nas oboljevaju i umiru!
Šta ja i dalje tvrdim, pa neka svako razluci za sebe, stvari će i dalje u tvojoj sobi padati ka podu odredjenom brzniom, ubrzanjem i kompjuter za kojim sjedis neće se pretvoriti u leptira i odleprsati u suton. Dakle realni svijet oko nas je konstantan, njegovim pracenjem sigurno da se može sticati znanje.
I još jedno je jasno, da nisi procitao ono sto sam gore pisao jer da jesi, ne bi se ja cudio sto postavljas pitanja koja su gore odgovorena. To je u najmanju ruku nekulturno, raspravljas i bunis se ovdje, a lijeno ti je i da vidis o cemu se radi, tako da... shvatam uzaludnost ovih par mojih postova.
Looking for Tassel Necklaces?
Изаберите државу:
Аустралија
Аустрија
Босна и Херцеговина
Велика Британија
Европска Унија
Канада
Немачка
Сједињене Америчке Државе (САД)
Србија
Француска
Холандија
Хрватска
Црна Гора
Швајцарска
Шведска
Ћирилица |
Latinica
|
English
© Trend Builder Inc. и сарадници. Сва права задржана.
Terms of use
-
Privacy policy
-
Маркетинг
.